Den anklagade förstår brottets allvar.
Genom att stjäla från lagret, stal han från sina kamrater.
Jag kräver strängast möjliga straff.
Han erkänner sig skyldig. Han ångrar sig och ber om förlåtelse.
Kriget är nästan över. Jag ber krigsrätten att visa nåd.
Häng honom!
Avrättning!
Denna sanna historia började 2 maj, 1945-
-i neutrala Liechtenstein-
-några dagar innan andra världskrigets slut.
Kurt!
Skjut inte!
Det är en rysk general!
Kör.
Herr befälhavare...
Soldater på väg till Schellenberg. Vid gränsen för fem minuter sedan.
Jag är osäker. Kanske ett regemente.
De är ryssar i tyska uniformer.
Nej, inte Röda armén. Det är ryssar klädda som tyskar.
Vad är det, fader?
En statshemlighet?
Håll posen!
Hur ska jag måla av dig om du inte sitter still?
Om du vill ha mig, Anton, fråga bara.
Vill du ha mig?
Tvätta av händerna först.
-Tänker du svara? -Ryssjävlarna tog oss på sängen!
Det var bara två vakter.
De sköt, men svinen bara fortsatte-
-och slapp igenom. En välutrustad här.
Och deras kvinnor! Kan du tro det?
De tog med sig kvinnorna också.
Vad har du mot kvinnor?
Herr Ziegler?
-Jag tar inte emot dem! -Tar du inte emot dessa pengar?
Tar du emot guld?
Ministerns order. Officerarna ska bo här med sina familjer.
-Vem betalar? -Vägrar du, beslagtas lokalerna.
Som furste av Liechtenstein kan du inte vägra ta emot dem, Franz.
De blir avrättade.
Ziegler vet det mycket väl. Han känner till bolsjevikerna.
Och Tito. Det är hans plikt som präst att beskydda dem.
Som parlamentsordförande har han andra uppgifter.
De ber om vår hjälp. Deras liv står på spel.
Ziegler oroar sig för våra egna medborgare. Har vi mat åt ryssarna?
Vi har fått leveranser från Röda korset.
Men de är fler än 500 stycken!
Vi är 12 000.
Jag skrek åt dig...
Förlåt mig, kära du.
-Gjorde du? Det märkte jag inte. -Inte det?
Vad sa Ziegler, ordagrant?
Att tyskarna kan komma och sluka oss imorgon.
Det är vad han mest av allt fruktar. Jag med.
Vid Jalta beslutades det alla alla ryssar-
-tillbaka till Sovjet. Ingen vill stöta sig med Stalin.
Så vi är i fara?
Ja... Det är möjligt.
Beskydda oss, fader. Välsigna mig.
Åh, tack.
Madame, detta är det godaste bröd jag någonsin smakat.
Och ert kaffe är lika bra som brödet.
Ursäkta mig.
Goddag, fader.
Jo...
Jag antog att vi skulle träffas förr eller senare.
Ja, om det är ni som ansvarar för soldaterna.
Holmston-Smyslovsky. General i 1:a nationella ryska armén.
Men iförd tysk uniform.
Vi kämpade med tyskarna mot bolsjevikerna.
Alltså, Sovjets armé. Och bara mot den.
Jag ber om ursäkt att vi tränger oss på, men det var för en god sak.
För att rädda 500 män som hotas till livet.
Måste jag tigga om er medkänsla?
Eller tigga om nåd för att få er förlåtelse, fader?
Vi talas vid där ute.
Flytta på vägspärren!
Lycka till.
Oroa dig inte. Vi ses ikväll.
Alla dessa flyktingar... Det är hemskt. Kan vi göra något mer?
Ja, de kommer också att dö.
Liksom alla de andra, om ni skickar tillbaka oss till Feldkirch.
De allierade i väst vill överlämna oss till Stalin och hans slaktare.
Det är inte sant.
Det här ger er fri lejd.
Förlåt mig, fader, men bolsjevikerna torkar sig bara i häcken med det.
En anstötlig kommentar, general.
Mer anstötlig än 500 lik som ruttnar precis på andra sidan gränsen?
Sådan grymhet är omöjlig! Det är jag övertygad om!
Om det var sant, vore jag inte här.
Alla dessa människor är katoliker. Barn av kyrkan.
Svinen ni vill överlämna oss till tror inte ens på Gud.
Minns ni vad Röda armén gjorde mot våra nunnor?
De våldtog dem som vilddjur på kyrkornas altaren.
Och de skar ut prästerna tungor-
-för att hindra dem att förkunna.
Hur vågar du predika för mig?
Tror du inte jag vet vilka ukrainarna där ute är?
De tömde Warszawas getton. De skickade judar till Auschwitz!
-Det var era soldater! -Nej! Mitt folk gjorde inte det!
Det finns avskum överallt!
Här, liksom på andra ställen.
En mördares huvud är som frukt.
Man ser inte det ruttna inuti, förrän det skärs upp.
-Ni verkar upprörd. Är allt väl? -Han vill inte ge sig av.
Skulle inte jag heller vilja, i hans ställe.
Kan ni presentera oss?
Dr Joseph Hoop, vår regerings premiärminister.
General...
Smyslovsky.
Doktor Hoop...
Är Smyslovsky ett ryskt namn?
Nej, min herre. Finskt. Men för ryssarna är det sak samma.
Jag vill inte vara ohövlig, men kan ni ursäkta oss ett tag?
Jag går och avslutar frukosten. Jag står till ert förfogande.
Nå?
Han har 500 vältränade, beväpnade män.
De är ett hot mot vår säkerhet. Han kan ta över landet på en dag.
Det stämmer.
Om han gör det, anfaller de allierade honom-
-och hela vårt land läggs i ruiner.
Det stämmer.
Jag föreslår att vi kontaktar Frankrike eller USA via Schweiz-
-och överlämnar problemet åt dem.
Och vi... tvår bara våra händer?
Vi har inget val.
Vi har ingenstans att internera dem.
Det är snart val. Det har du väl inte glömt?
Och det finns inga bevis för att de kommer att bli dödade.
Blotta möjligheten gör att jag vill hjälpa dem.
Då talar jag med hans höghet.
Slöseri med tid. Han har redan bestämt sig.
Sitt kvar.
Låt mig presentera doktor Hoop, Liechtensteins premiärminister.
Min fru, grevinnan Irena.
Jag har hört att ni är polack. Ert modiga land har fått lida mycket.
Tack.
Jag besparar er mina officerares barbariska namn.
Ni måste förstå att vi befinner oss i ett känsligt läge i Liechtenstein.
Det finns många potentiella faror.
General... Kan ni svära på hedersord, att varken ni eller era män-
-inte gjort något de allierade kan betrakta som en krigsförbrytelse?
Ja, min herre.
På hedersord.
Tack.
Om ni underställer er Genève- -konventionen som krigsfångar-
-är vår furste, Frans Josef-
-beredd att bevilja politisk asyl åt er och era män.
På vissa villkor.
Dessa människor kom till vårt land utan inbjudan.
Men vår älskade furste har i sin godhet beviljat dem en viss tids asyl.
Snart kan dessa stackars människor kanske återvända hem.
Men tills kriget är över, delar vi vårt dagliga bröd och våra hem med dem.
I gengäld arbetar de på era gårdar och era fält.
Bröder, jag ber att ni är förstående.
Inga provokationer.
Och heller ingen fraternisering.
Var på er vakt. Och framför allt, inget umgänge-
-mellan dessa män och vårt lands kvinnor.
Våra sista timmar som soldater.
Nu blir vi civila. Vi ska se ut som civilister.
Männen ska jobba här i landet.
Jag vet inte hur länge situationen varar-
-men lita på att jag gör allt jag kan för att se till-
-att vi utlämnas till ett land där vi kan vara trygga.
Jag är personligen ansvarig för disciplinen. Jag gav mitt hedersord.
Förhållanden mellan våra män och lokala kvinnor är strängt förbjudna.
Ja.
Fylleri och våld mot befolkningen medför fängelsestraff.
De skyldiga överlämnas till de allierade.
Se till att alla förstår dessa order.
Ursäkta mig, general. De söker er.
Tack, Lisa.
Mina herrar...
Vi talas vid senare.
Skjut på.
Jag har sagt till flickan att vi inte får störas.
Ni har en viss fördel.
Ursäkta mig?
Ni känner till mitt namn, men jag vet inget om er eller era vänner.
Ursäkta, jag glömde det. Allan Dulles från USA:s Secret Service.
Vi vill gärna tala med er.
Slå er ned.
-Ni har gjort bra ifrån er under kriget. -Jaså?
Ja, general.
Jag har följt 1:a arméns framsteg.
Och jag såg er inte! Slarvigt av mig.
Östfronten angår inte oss.
Vi vill inte lägga oss i Sovjets angelägenheter.
Beklagligt.
Är det?
Ni i Väst måste förstå-
-att jag utkämpade ett krig med heder, för en god sak.
Det kan diskuteras.
Problemet är inte den goda saken, utan tidpunkten.
-När hade det passat bättre? -Alltid farligt att ha rätt för tidigt.
Det gällde Galileo och det gäller korståg mot bolsjevikerna.
Vill vill be er om hjälp, general.
Och i gengäld kanske vi kan erbjuda er hjälp.
Amiral Wilhelm Canaris.
Chef för tyska underrättelsetjänsten.
-Ni är hans vän. -Och stolt över att vara det.
Kan ni berätta mer?
Ni vet att han var inblandad i attentatförsöket mot Hitler.
Han blev arresterad förra sommaren. Jag vet inte vad som blev av honom.
Han skickades till interneringsläger och hängdes förra månaden.
En månad... En månad innan allt är över.
Är ni överraskad?
Nej.
Canaris använde sitt nätverk för att försvara Tyskland-
-men också för politiska ändamål.
Han tänkte redan på tiden efter kriget.
Det är nästan över.
Fortsätt.
Nåväl...
Sagt i förtroende...
Canaris var övertygad om att alliansen mellan USA och Sovjet-
-inte skulle hålla efter krigets slut.
Han vidtog försiktighetsåtgärder.
De åtgärderna är av stor betydelse för den fria världens säkerhet.
Det är därför vi kontaktar ryska emigranter.
Canaris och jag hade samma jaktmarker.
Jag ville ha soldater. Han, spioner.
Folk som kunde operera i områden som bolsjevikerna tagit över.
Förstklassiga spioner som var beredda att göra allt.
Varje statsmakt som ser Sovjet som en fiende behöver sånt folk.
Jag representerar USA, inte vilket statsmakt som helst.
Jag behöver dem som ni och Canaris kände till.
Yuri Nikolskoy.
-Brandts gård. -Men...
Alexander. Vi flydde tillsammans.
Goddag, jag heter Yuri Nikolskoy.
Jag ska jobba åt herr Brandt.
-Jag heter Frieda. -Låt mig...
-Det känns som vi kommit hem. -Men du sa att du ville tillbaka.
Inte nu. Varken till ditt eller mitt hem.
Här kommer vår son att födas.
Ni måste vara ryssarna.
Ja. Goddag, madame.
Kom in, kom in.
Vi har té på spisen.
-Du jobbar för mycket. -Ja, men har jag något val?
Tack, älskling.
Här. Vad tycker du?
-Kan det vänta tills imorgon? -Jadå.
Nå, hur är läget?
Frankrike och England säger som vanligt...
Överlämna dem till ryssarna när de dyker upp.
USA är ett mysterium. En viss Allen Dulles träffade Smyslovsky.
Ett artighetsbesök, enligt honom. Han är inte så tillmötesgående.
Dulles hittade honom genom två officerare som jobbar åt de allierade.
Enligt Röda korset... I södra Österrike sköt engelska soldater-
-kosacker som vägrade återvända till Röda armén.
Och det går rykten om massjälvmord.
En sak är säker: vi står ensamma. Vår granne Schweiz sa det tydligt.
-Hur kan de lämna oss i sticket? -De måste skydda sig själva.
-Liksom alla andra. -Utom vi.
Jo...
Utom vi.
Gud vet varför Ziegler insisterade på segerklockor i ett neutralt land.
Det kanske är fredsklockor.
Kriget är över!
Vilka är de?
Fransmän från lägren vid Dachau. De är på väg hem.
Ja, som parlamentsordförande är jag överlycklig.
Det är den bästa platsen för dem. Det enda alternativet. Utmärkt...
Jag skickar dokumenten till ers höghet.
Du verkar glad, fader. Är ryssarna på väg?
Inte än. Vi har en kommission först.
Nu får vi se vem som har rätt.
Nej.
Goddag, mina herrar. Började ni mötet ute på trottoaren?
Nej, vi väntade bara på dig här ute. Det är en fin dag.
Nåväl, nu är jag här. Vi går in.
Vi tror inte att ni ändrar uppfattning, men...
"Vi"? Vilka är "vi"?
-Talar du för alla? -Vi är eniga.
Beslut fattas i parlamentet. Enighet uppnår man bara på gatan.
Länge leve våra sovjetiska kamrater!
Länge leve Stalin!
Håll klaffen, kommunister. Ni är soldater nu. Inte motståndsfolk.
Du riskerar 12 000 medborgares liv för att rädda 500 främlingar-
-som bara kan föra krig, massakrera och mörda.
Så de är skyldiga?
Utan förhör eller rättegång?
De är skyldiga, så vi ställer dem inför avrättningsplutonen?
För att trodde, oavsett om det var rätt eller fel, att den tyska armén-
-var det enda som kunde befria dem från en diktator?
De hade åtminstone ett giltigt skäl.
Klaus, din kusin är officer i SS. Röstar du för att han ska dö?
Och de två ryssar som jobbar åt dig, är de blodtörstiga mördare-
-med kniv mellan tänderna?
Nå?
Nej, de är modiga män. Goda arbetare.
Vill du att de ska dö?
Nej. Naturligtvis inte. Det är svårare när man sett folk i ansiktet.
Det här handlar om våra landsmäns liv.
Inte om namn och ansikten.
Nej, det handlar om rädsla.
Din och min. Men jag kan inte vända sanningen ryggen.
Nu räcker det, Hoop!
Det angår vår furste. Han hör på.
Som alltid, fader Ziegler. Med största intresse.
Slå er ned, mina herrar.
Nå, fader...
Vad är det jag ska förstå?
Vi är övertygade om att vår premiärminister-
-saknar framsynthet-
-då han inte ger efter för de allierades krav.
Han sätter vårt lands framtid på spel.
Mina herrar...
Vi har överlevt i två och ett halvt århundrade.
Jag är övertygad om att vi kan överleva-
-genom att vara oss själva. Utan att behaga alla.
Jag vill varken behaga västmakterna eller Stalin.
Dr Hoop och jag har diskuterat saken åtskilliga gånger.
Vi anser att det är rätt och därför bra för Liechtenstein...
Att inför hela världen förbli-
-en liten, men hederlig nation.
Jag hoppas ni håller med.
Tack. När Sovjets kommission för repatriering anländer-
-ser jag gärna att dr Hoop leder förhandlingarna.
Jag föredrar att varken han eller ni låter mitt ord väga tyngre.
Tack, Lisa.
-Ler du åt mina kläder? -Nej!
Jag log bara.
Gillar du inte mitt leende?
En sådan här dag saknar jag min uniform.
-När kommer de? -Klockan två.
Blir du kallad dit?
Nej, idag ska de fastställa-
-det som Hoop kallar grunden för avtalat.
Om jag bara fick se det... Bolsjeviker sluter avtal!
Vänd dig inte om!
Mina herrar, ska vi slå oss ned?
Joseph Hoop, premiärminister. Herrarna är parlamentsledamöter.
Jag vet vem ni är, dr Hoop.
-Jag är... -Får jag se era referenser?
Tack.
Nåväl. Överste Tcheko och kapten Klimenko...
Välkomna, bägge två.
Jag hoppas vi alla önskar att förhandlingarna går bra.
Jag tänker inte förhandla.
Jag organiserar våra medborgares återresa till hemlandet.
Då bör det inte vara några problem.
Lastbilarna kommer om två dagar.
Perfekt.
Två dagar.
Översten... Får jag se er lista?
Lista? Vilken lista talar ni om?
Listan över sovjetiska medborgare som önskar återvända hem.
Men ingen från Baltstaterna, som ni annekterade 1939.
Det är inte internationellt erkänt.
Alla ska följa med.
Jag säger det en gång till. Allihop.
Jag måste bara anteckna namnen på er lista, så är allt i ordning.
-Det är bara byråkrati. -Det finns ingen lista.
Det var lite irriterande. Nå, strunt samma. Vi har en.
Så ge den till mig.
En officiell begäran får ett snabbt och positivt svar.
Var vänliga ta med en sådan begäran.
Men nu får ni ursäkta oss. Kom, mina herrar.
Vad är det, grabben? Är du rädd för bolsjevikerna?
De dödade hela min familj. Vi var bara bönder.
Tyskarnas anfall räddade mig. Nu är de tillbaka!
Det är över, grabben.
Du är i Liechtenstein nu. En demokrati.
Nu bor du hos mig.
Och du får gärna stanna. Du är en i familjen.
Vad är dockan till?
-Din dotters födelsedag. -Maria? Herregud, just det!
Martha kunde väl påmint mig? Jag är så slarvig.
Sluta väsnas nu. Okej, Maria?
Du med, Eric.
-Det ser lätt ut. -Det är det.
Så länge man respekterar materialet.
Får jag försöka?
Försöka med vadå?
Den är fin. Maria blir jätteglad.
Om sex månader gör du detsamma för mig.
Verkligen?
Är det bestämt?
Vi är flyktingar. De bestämmer vart vi tar vägen.
Vi har en sak att berätta.
Sluta ett tag och hör på, Natalya.
Det var Marthas idé.
Då är den bra.
Sedan Marthas mor dog, har hennes far mått dåligt. Han är uttråkad.
Han vill hyra ut gården till er och flytta till Vaduz.
-Där kan han spela kort hela tiden. -Hans mark ligger bredvid vår.
Om vi samarbetar, kan vi tjäna mycket pengar.
Det låter strålande. Tack.
Och tacka din far, Martha.
-Men... -Men vad då?
Det var inget.
Jo, ärligt talat...
Om vi gör upp planer nu...
En massa strålande planer...
Och vi skickas tillbaka till Ryssland?
Det vore för jobbigt. Förstår ni?
Inga planer.
Inte än.
Men du lovade mig, Gregory. Minns du livet du lovade mig?
Här, med Martha och Peter.
Tala med honom.
Jag tittar till djuren.
Banditen Smyslovsky vägrar låta sig ställas till svars.
Och en hejduk talar för honom...
Hursomhelst, på begäran... En lista över våra fångar.
Detta är mycket riktigt en fullständig lista över era så kallade fångar.
-Men jag godtar inte den termen. -För Liechtenstein är de fångar.
Men så vi kan gå vidare... Jag kan godta andra termer. Några förslag?
Desertörer.
Desertörer. Går det bra?
Oacceptabelt. De är medlemmar av 1:a nationella ryska armén-
-som officiellt står under tyskt befäl.
Avskummet är inte ryska soldater! De är bara brottslingar!
Vad sägs om "krigsfångar"?
Om ni kapitulerat i Tyskland, skulle ni kallats krigsfångar.
Är det acceptabelt?
Ja.
Dessa...
... krigsfångar ska skickas tillbaka till Sovjet.
Först till Feldkirch. De franska myndigheterna-
-skickar dem till Wien, där de tas omhand av Sovjets representanter.
Det var allt.
Ett ögonblick, översten.
"Sovjets kommission för repatriering..."
Här har vi det.
"... ska förhandla om ryska medborgares hemfärd."
-Är förhandlingarna över? -Det finns inget att tillägga.
Jag kanske missförstår ordet "förhandling."
Det finns inget att tillägga...
Utöver att krigsfångarna inte vill bli utlämnade.
Läs det här.
Nu?
Bara underskrifterna på sista sidan.
Roosevelt.
Churchill, Stalin... Imponerande!
Dokumentet skrevs under vid Jalta.
Det medger att vi hemför alla, jag upprepar, alla ryssar i Europa.
Intressant.
Det är bara ett problem. Jag ser inte vår furstes underskrift.
De måste glömt att bjuda in honom. Där har vi det!
Ja, det är lustigt.
Men det är ett misstag att håna vår furste.
Låt mig förklara en sak en gång för alla.
Det här är en liten nation-
-men den har ändå rättigheter.
Hoten hindrar oss inte att respektera lagen-
-eller att kräva att ni respekterar den.
Det var inte vårt krig. Jalta rör inte oss.
Och om Eisenhower säger att alla ryssar i den allierade zonen-
-ska överlämnas till Sovjet, rör det inte heller oss-
-för Liechtenstein är ingen "zon".
-Vi är neutrala och självständiga. -Det här är löjligt!
Om ni tycker demokrati är löjligt kan ni åka hem på en gång!
Varenda man i 1:a nationella ryska armén är fri att återvända till Sovjet-
-och ni kan fråga dem allihop. Ingen förs med våld från Liechtenstein!
Eller mot sin vilja! Ingen!
Ingen följer med dig, ditt svin!
Löjtnant Zolchin!
Verkligen?
-Vad hette han, herr minister? -Löjtnant... Mikhail Zolchin.
Kom ihåg det...
-Tcheko! -Det ska jag göra.
Lita på det!
Tcheko gjorde slut på alla tvivel.
Han lyste av rent hat.
Och de andra?
Och Anton?
De andra oroar sig för repressalier.
När ryssarna gick sa Anton ingenting.
Men...
Är faran verklig?
I princip, nej. Men vi gör alla misstag.
Sex stridsvagnar och en infanteri- -bataljon kan krossa Liechtenstein.
De skulle beklaga och erbjuda sig att bygga upp allt igen.
Men vad rör det dem?
Truman, Churchill och De Gaulle?
Jag tror att faran är verklig.
Jag är rädd.
Lunch!
Hjälp Frieda, pojken min.
-Hurdan var din far? -Han var starkast på hela kolchosen.
Vad är det?
Vad är en kolchos?
-En gård. -Som vår?
Nej, mycket större.
Så din far var rik?
Han var en mycket fattig man.
Men om gården var så stor...
Det var inte vår gård.
Jag förstår inte. Vems gård var det?
Statens. Allas.
Det var så de sa.
Min information stämde.
Korrespondenten är i Schweiz och jag litar på honom.
Redaktören bekräftade det.
Du måste varna ditt folk.
Det blir inte lätt. Dr Hoop gör allt han kan, men han står under bevakning.
NKVD kan ha agenter bland mitt folk.
Hur går det med Argentina?
Våra vänner jobbar på det. Jag är hoppfull.
Tack. Tack för allt.
Vad sa han?
Vlassov togs till fånga.
10 000 av hans män blev avrättade.
10 000 män!
Vi kan inte hjälpa dem nu.
Men de får fan inte röra mina män!
Zolchin!
Se till att alla männen vet vad Tcheko och hans kumpaner är kapabla till.
De visar ingen nåd. Informera hela manskapet.
Men kompromettera inte dr Hoop.
Gör det fort. Nu!
Uppfattat.
Låt dem veta...
Samtalen angående Argentina-
-går bra.
Uppfattat.
Är det sant?
En hypotes.
En optimistisk hypotes. Ortodoxa kyrkan är inblandad.
-Vad är det? -Dr Hoop sa att det är viktigt.
Läs upp det medan jag byter om.
"Käre Anton..."
"Sovjetkommissionen ska snart träffa Smyslovskys män-"
"-för att se vilka som vill till Sovjet."
"Det behövs en pålitlig och opartisk observatör."
"Ditt namn var det första jag tänkte på."
"Mopel kan assistera dig. Skicka ditt svar till parlamentet."
"Din vän, Joseph."
Om du gör det, kan du predika för bolsjevikjävlarna.
Du får bryta ny mark.
Ny mark är inte min kallelse.
Ursäkta mig.
-Det blev tyvärr vissa ändringar. -Det är en enda röra.
Du har rätt.
-Varför valde du mig? -Du är en betydelsefull person.
De kan inte pressa männen inför dig.
Jag känner mig hedrad. När är det?
Idag.
Allt är inte som synes. Jag tror de drar ut på tiden.
Generalen också?
Just det. Men av olika skäl.
Hittade du något intressant?
Hade inte tid. Jag trodde ni skulle prata längre.
Jag trodde ryssar respekterar vanlig hövlighet. Det var ett misstag.
Misstaget, dr Hoop-
-är dumheten du och fursten begår genom att sätta ert land på spel-
-för att skydda brottslingar.
Det kan vara ett misstag och det är mycket möjligt att jag är dum.
Men "sätta på spel"? Jag förstår inte.
Väntar ni er att vi ger efter för era hot?
Du är intelligent nog att besvara den frågan själv.
Förresten, kapten Barinkova...
Ni steg upp tidigt för att meddela mig något som jag kunde fått höra-
-över telefon eller genom kurir.
Måste vara en av nackdelarna med att vara kvinnlig officer i Röda armén.
Jag förstår att ni är på dåligt humör.
Du tar fel, dr Hoop.
Mitt dåliga humör beror på att jag får dras med små män-
-som är blinda och döva-
-i ett litet struntland.
Små män som inget vet om blodspillan eller krig.
Ni har rätt, vi saknar er erfarenhet.
Innan er förre bundsförvant Hitler-
-angrep er, hade ni redan anfallit Finland, Baltstaterna och Polen.
En sak är säker. Vi vann inte kriget för att spilla tid på folk som dig.
Ring och fråga amerikanerna vad de gjorde med kosackerna.
Fråga britterna om hur de tvingade in folk i konvojer-
-för att återlämna våra förrädare.
Om några tusen härifrån hamnar i boskapsvagnar på väg österut...
Tror ni någon märker det?
Hur många är ni?
12 000?
Det krävs inte många tåg.
Ni måste ha lidit mycket, för att kunna säga så.
Adjö, kapten.
20 miljoner av mina landsmän dog.
Glöm aldrig det.
Det är många.
I Leningrad åt vi råttor-
-och människokött för att överleva.
Jag kanske förstod dig, om jag inte var rysk,
Men jag är rysk.
Nazisterna dödade mina föräldrar.
Hängde min man...
Så kriget är inte över för mig.
Men kanske en vacker dag...
Det hoppas jag, madame.
Din jävel! Utkämpade vi kriget för att hålla dig med österrikiska horor?
Du hamnar i Sibirien!
Det är till generalen. Hans order.
Ännu värre. General eller ej, jag rapporterar honom.
Han skickas ut i krig mot Japan.
Tcheko gör ingenting utan kapten Barinkovas medgivande.
-Det har du väl märkt? -Ja.
Hon är elegant, subtil-
-djupt sårad av sina förluster och därför ännu farligare.
Kan vi vila lite? Jag är inte vältränad som du.
Fortfarande inget nytt om bolsjevikerna?
Nej.
Ja, det är han.
Jag är inte förvånad. Han väntar sig alltid det värsta.
Men den här gången kan han ha rätt.
Vad har de i tankarna?
De är hårdnackade.
Det här är lugnet före stormen.
De letar efter svaga punkter, studerar dokument...
De är mycket noggranna.
Mer än du tror.
Jag har nyheter från en pålitlig källa.
Beväpnade kommunister från Jugoslavien och Italien-
-utförde hämndaktioner i södra Österrike.
Jag ska vara på min vakt.
Tack, dr Hoop.
Jag varnar mitt folk.
Har du fortfarande kontakt med Dulles?
Ja, han hälsar på nu och då.
Du hörde inte på! Och så hände det.
Nu räcker det!
Ta på dig byxorna, grabben. Du ser fånig ut.
Gå in och klä på dig, flicka. Koka kaffe.
Inte den. Den är smutsig. Be Frieda att tvätta den.
Gå nu!
Vilken syn så här på morgonen.
Åtta poliser. Det är 2/3 av våra väpnade styrkor. Mobiliserar du?
Vi får höra deras förklaring och sen tar fransmännen dem.
Fransmännen? Varför då?
De bröt mot reglerna.
Dina regler, Joseph.
De blir utvisade. Fransmännen tar hand om dem.
Vad som händer sen, rör inte oss. Och det blidkar ryssarna.
Bravo, Anton. Bra jobbat.
Jag vill höra vittnesmålen.
Jag vill inte ha en hel utredning, men vi följer lagen. Vår lag.
Vi behöver inte officiella vittnesmål. Vittnena är rättskaffens medborgare.
Det stärker bara vår position.
-När kommer fransmännen? -Klockan fyra.
Om bara sex timmar...
-Vi får jobba snabbt. -Omöjligt!
Det tar minst ett dygn att samla vittnena.
Då får vi säga till fransmännen att vi måste bekräfta vissa detaljer.
Bara en formalitet.
Då förstår de. Fransmännen älskar byråkrati.
Jag behöver din hjälp. Kan jag räkna med dig?
Vi måste vara säkra på deras skuld.
Skuld! Det var våldtäkt! Okej, våldtäktsförsök.
-Har du sagt det till generalen? -Nej.
Det borde du göra.
Göm dig, fort!
Berätta var generalen är, din slyna!
Säg det nu!
-Lisa! -Du står still!
Är han där uppe?
Visa mig hans rum! Sätt fart!
Glöm det! Ut till jeepen!
Det är inte så farligt.
-Hur mår hon? -Inget allvarligt.
-Jag sa ingenting. -Bra, Lisa. Du var modig.
Jag tar mig an ditt söta ansikte. Följ med mig.
-Allt väl? -Tack och lov!
Jag var orolig.
Dr Hoop, ni är mycket välinformerad.
Jag visste inget. Jag tänkte berätta att Ziegler fått tre av dina män gripna.
-Är det allvarligt? -Ja. Och ni kan inte stanna här.
Vi flyttar er till Vaduz.
Nikolskoy...
Menig.
Fru Brandt tog tillbaka anklagelsen mot Yury Nikolskoy.
Släpp honom fri.
Tillbaka till Brandts gård, omedelbart.
Gå nu.
Effeniev... Menig.
Han ser inte bra ut.
Era poliser är lite väl nitiska, dr Hoop.
Nej, det var hans kamrater som satte stopp för våldtäkten.
Du är ett svin!
Efter allt som hänt dig!
Vad var det?
Han såg bolsjevikerna våldta hans mor och hans syster.
Ziegler borde höra hela historien.
Hans far var präst.
De skar ut hans tunga, för att han höll antikommunistiska gudstjänster.
General, man kan väl hävda att det är förmildrande omständigheter.
Beklagar, Joseph, men han våldtog en tonåring. Det ska straffas hårt.
Och det kan hända igen om vi inte statuerar ett exempel.
Jag håller med. Häng honom.
Krigets undantagstillstånd gäller inte längre.
Vår domstol avgör saken.
Han bestraffas i enlighet med Liechtensteins lagar.
Hösten 1945
-Lägg av! -Vad står på?
Försvinn!
-Din advokat har redan förlorat! -Håll käften!
Ursäkta att jag sökte dig med så kort varsel.
Det gör inget.
-Har alla mina män blivit varnade? -Jag vet inte.
Ziegler får snart höra om någon saknas.
-Två blir definitivt inte varnade. -Det är ett annat problem.
Det är inte därför du är här, Boris.
Nu är det officiellt. De förhör dig här imorgon klockan tre.
Jag kan inte göra mycket imorgon-
-men kanske jag kan hjälpa dig som advokat idag...
Min käre vän...
Var ska jag börja?
Om jag visste vilka brott jag begått, skulle jag be dig om råd.
Jag kämpade i detta krig, liksom i det förra.
Och liksom mina förfäder kämpade jag med heder.
Som min högaktade, krigiska familj alltid gjort.
Mitt samvete är rent.
Uppställning!
Ställ er på rad.
Sätt fart.
Ryssar förhörs av Sovjetpolitiker om varför de gick med i tyska armén...
Det känns helt surrealistiskt.
Givakt!
Vad gör ni här?
Ni är ryska soldater. Ni har inget att göra med detta lilla lands folk.
Och det lilla landets folk vill inte ha er här.
Eller hur, fader Ziegler?
Eller hur?
Jag antar det.
Där ser ni.
Så vilka är ni?
De flesta av er är sovjetiska soldater eller krigsfångar-
-som tvingats in i tyska armén-
-för att tillsammans med avskum kämpa mot era egna kamrater.
Åh, jag vet... Jag vet-
-att vissa där hemma tycker att ni bara förtjänar en kula i huvudet.
Men inte jag.
Jag förstår er.
För jag är en soldat.
Men...
Det finns andra här-
-som inte togs till fånga.
De var inga krigsfångar.
De stack helt enkelt.
Vissa kallar dem desertörer.
Men inte jag.
Jag kallar dem...
Rejäla skitstövlar.
Du där...
Är du en skitstövel?
-Svara. -Ja, översten.
Ja, vad? Jag hörde inte.
Jag är en av de rejäla skitstövlarna, översten.
Det var på tiden!
Har du ett namn?
Krassov.
Bara det?
Alexander Victorovitch Krassov.
Män som denne Alexander Victorovitch Krassov-
-deserterade för att de frös och svalt.
Eller för att de förlorat sitt regemente.
Sånt händer. Inte mig, men såna som Alexander Victorovitch Krassov.
Det finns andra här som kan ha begått samma misstag.
Det är därför ni är här idag, i detta lilla land.
Ni vet att ni begått ett misstag. Jag vet att det bara var ett misstag.
Alexander Victorovitch Krassov...
Din mor saknar dig. Ni har inte setts-
-sedan maj, 1941. Minns du de två lediga veckor-
-du fick tillsammans med Alexandra? Era namn är nästan likadana.
Minns du hur vacker hon var?
Hon är ännu vackrare nu.
Titta.
Vänd på det. Där står ett meddelande.
Hon ber dig att komma hem.
Hon älskar dig fortfarande.
Din mor vill ha dig tillbaka. Hon har ingen annan.
Din far dog i astma.
Jag beklagar, Alexander. Det vara bara tre månader sedan.
Vi har nyheter åt er allihop.
Frieda.
Petrov Gregory lvanovitch?
Här.
Kamrat Petrov...
Roligt att äntligen få träffa dig.
Du togs till fånga 1942.
Men jag ser att du är beryktad.
Estnisk familj, bägge föräldrarna lärare, ende sonen...
Du är en modig man, Petrov.
Två medaljer från Sovjets armé.
Dina studier blev tydligen till nytta i armén.
Bara ett års studier till, så är du läkare.
Sovjet behöver män som dig.
Men jag ingår i nationella ryska armén.
-Kan du glömma det? -Du är kvickare än jag.
Men du är ju en intelligent man.
Du förtjänar ett svar.
Dina kamrater också.
Lyssna noga till detta svar.
Kom.
Nu vet ni, vad vi försökt göra för er-
-med den lilla tid vi haft.
Nu vet ni att vi inte har glömt er i Ryssland-
-och att folk ser fram emot att ni kommer hem.
Men ändå...
Ni tog till vapen mot era egna bröder.
Det kan inte förbli ostraffat.
Stalin, vår fader-
-vår älskade ledare-
-har beslutat att ert straff-
-blir en pånyttfödelse.
Glöm interneringsläger.
Glöm fängelset!
Ni får betala er skuld till ert land på det ädlaste sätt.
I två år får ni jobba med att bygga upp våra ödelagda städer.
Era officerare får genomgå en politisk omskolning.
Sedan kan ni återvända till dem som älskar er.
Då får ni äntligen fritt leva era egna liv i era egna hus-
-i ert fädernesland.
Vi är tillbaka om en vecka. Ni kan ta med era fruar, om ni har någon.
Vi hittar bostad åt dem.
Det var perfekt, Tcheko.
Gregory Petrov är en bra kandidat för NKVD.
Ursäkta.
Jag är glad att ni började.
Utsikten är fantastisk där uppe.
Jag hörde vad kvinnan sa.
Läkarstudier, bägge föräldrarna lärare...
Det visste jag inte.
Du sa att de jobbade på fabrik.
Det stämmer.
-Och nu är de lärare? -De var det innan kriget.
De blev skickade till fabriken.
Jag var...
Jag är läkarstuderande.
Hörde du henne? Jag får fortsätta med studierna.
Har du bestämt dig utan att fråga mig?
Bestämt min och barnets framtid?
Vet du varför generalen tog med oss hit?
Han trodde de skulle avrätta oss. Det stämmer inte. Du hörde dem.
Är du beredd att ta risken?
-Det är inte vår sak. -Jo, det är det.
Ni är våra enda vänner.
Jag har alltid trott...
Att du är en smart man. Jag saknar utbildning, men vi är vänner.
Jag visste inte att du ville bli läkare. Inte Natalya heller.
Du är smart nog att börja om här. Och din general kan ha rätt.
Vill du riskera livet bara för att bli läkare?
Nej, för att hålla mitt löfte till Natalya.
Jag struntar i ditt löfte!
Vi drömde om bilar, kaviar och pälsar när vi bodde i ett tält!
Nu vill jag bara leva.
Jag vill leva här och nu. Det är allt!
Det är Ziegler.
-Ursäkta, Joseph. Jag kan inte sova. -Inte jag heller. Kom in.
Slå dig ned.
-Ursäkta, Emily. -Godafton.
-Konjak? -Gärna.
Jag har tänkt efter. Deras manipulation är uppenbar.
Tcheko och kaptenen ljuger fruktansvärt.
Är du säker?
De är ondskefulla. Jag var helt skräckslagen.
Till sist trodde jag honom nästan.
Han var näst intill mänsklig.
Hon var näst intill moderlig.
De flesta av de stackars pojkarna tror allt de fick höra.
Jag är säker på att de vill hem till Ryssland.
Boris måste tala med sina män. Bara han kan övertyga dem.
-Du måste gripa in, Joseph. -Jag kan inte. Det är för farligt.
Europa är en tickande bomb. Militären skapar och upphäver lagar.
Vi kan försvinna.
Om ryssarna hört om kronjuvelerna, händer det definitivt.
Du måste varna dem.
Du har kämpat så mycket. Även mot Anton.
Oavsett vad som händer, har du parlamentets fulla stöd.
Du måste göra något.
Var är krigsförbrytaren Smyslovsky?
General Smyslovsky väntar.
Skicka in honom.
Goddag, herr premiärminister.
Mina herrar.
Vem är ni?
Jag sa, vem är ni?
Varför skriker den stackaren?
Förstår du honom?
Jag gör inte det.
Jag förstår bara lite grann.
Kan du tolka åt mig?
Dr Hoop, ursäkta mig, men...
Den mannen talar ett språk som är främmande för mig.
Lyckligtvis har löjtnant Zolchin grundläggande kunskaper-
-och kan fungera som min tolk.
Om ni ber denne man-
-att tala direkt till löjtnanten-
-så kan vi gå vidare.
Vi har ett kommunikationsproblem.
Löjtnanten översätter det ni säger.
Innan vi börjar, måste han identifiera sig.
Vem är ni?
Han undrar vem ni är.
Om ni inte vet vem jag är är det här bara slöseri med tid.
Det är bara en formalitet, general.
Naturligtvis, dr Hoop.
Greve Arthur Boris Holmston-Smyslovsky.
General i Tysklands 1:a nationella ryska armé.
I mina papper står det bara Smyslovsky, Boris.
Arthur och Holmston tillades 1920-
-för att förvirra bolsjevikernas spiontjänst och dess ohyggliga-
-förvridna, ondsinta monster-
-bättre kända som Tjeka.
Ni är finsk, Boris Smyslovsky.
Ni föddes i Terioki, den 3:e december 1897.
Vad sa han?
Om han vill höra hela mitt livs historia, berättar jag helst själv.
Det går fortare och jag är mest lämpad att göra det.
Jag lämnade artilleriakademien Mikhailovskaya i S: t Petersburg-
-med rangen löjtnant, 1915-
-och sändes till fronten, 18 år gammal.
Jag begav mig till Österrike under bolsjevikrevolutionen.
Min far och större delen av min familj mördades i ett koncentrationsläger.
Jag tog värvning i Vita armén 1918.
Och jag kämpade mot revolutionärernas armé i tre år-
-tills mitt förband togs till fånga i Polen.
Så jag flydde till Tyskland, där jag gick med i deras armé.
Jag blev tysk major 1940-
-befordrades till överstelöjtnant 1942-
-och till general 1944.
Jag organiserade den 1:a nationella ryska armén-
-med vilken jag kämpade mot bolsjevikerna.
Vid stred bara på östfronten mot Röda armén.
Och vi tjänade med all heder.
De 500 män som finns här-
-är allt som återstår av mina 3000 soldater.
Tack, general.
Överste Tcheko...
Ni anklagar general Smyslovsky för krigsförbrytelser.
Bevisbördan för dessa brott ligger på er.
Han medger den första anklagelsen.
Det räcker.
Kan ni vara mer exakt, kapten?
Han ingick i Vita armén mellan 1918 och 1920-
-och har därmed begått mord på Sovjetmedborgare.
Har ni vittnesutsagor?
Dem får ni se efter krigsrättegången.
Jag är ledsen, men vi behöver dem nu.
General, har ni något att tillägga.
Ja, det har jag.
De pratar om mord på ryska medborgare.
Om dessa politiska poliser vore förmögna att förstå dem-
-skulle jag påminna om militära lagar.
Men...
De är slaktare. Slaktare, som representerar slaktare!
Den enda lag de känner till-
-är slakteriets lag.
De förslavade Ryssland genom mord. De behåller makten med mord.
Smyslovsky, du är en död man!
Du är död!
Ja, liksom general Vlassov är död.
Du ska dö som en gris.
Precis som Vlassov.
Vi pissade på hans stinkande lik!
Och hans 10 000 döda män?
Vi sköt dem som kaniner!
Bra...
Nu framgår det tydligt.
Det är ingen "kommission för repatriering".
Bolsjevikerna är mördare.
De medgav att de dödade Vlassov-
-och utplånade hela hans här. 10 000 män blev slaktade.
Denna kommission är bara lögner och död.
Ni hörde alla herr Tcheko.
Överste Tcheko, kapten Barinkova, än en gång... Kan ni ge mig-
-något slags bevis mot general Smyslovsky?
Smyslovsky, du får fly och gömma dig resten av livet.
Du går inte säker någonstans.
Vad gör du?
-Antecknar. -Vi ses igen.
Mycket snart.
Kom ihåg att Sovjet är mäktigt.
-Och vi vann kriget. -Jag skriver upp det.
Detta möte är avslutat.
General...
Var de 10 000 männen en gissning?
Nej, fader. Tyvärr var det en underdrift.
Jag hoppas det hjälper ditt folk att förstå.
Vi får be om det.
Död åt Stalin!
Min stackars Tcheko.
Kommissionären vill gratulera dig personligen.
Tack.
Nu är det ingen brådska.
Ziegler och hans anhängare vinner antagligen valet-
-och eftersom de nu är på din sida, blir du hjälteförklarad.
Fursten motsätter sig inte att ni stannar.
Tack, men nej. Vi skapar problem för er.
Sovjet har inget inflytande i Argentina. Där är vi inte till besvär.
Det enda som stör mig är att behöva lära mig spanska.
Som min fru talar flytande.
Har manskapet hört om Argentina?
Zolchin tog hand om det.
Vi fick tyvärr inte höra det förrän nyligen.
Vi tänkte bara...
Vad händer med det älskande paret?
En utredning tar lång tid.
Om ni ger er av snart, kan vi släppa dem för gott uppförande.
De kanske flyr från landet...
Vår polis kan inte jaga dem ända borta i Argentina.
Du börjar visst bli mindre stelbent.
Mer optimistisk.
Minns ni vad Napoleon sade?
"Det som gläder mig mest, är att sinnets makt är större än svärdets."
Kom, det är viktigt!
Kom, löjtnant Zolchin sände mig!
Minns ni Vlassovs män? Nu har vi möjlighet att åka till Argentina.
Var ligger det?
Olga visar er. Det är långt borta. Där är vi i trygghet.
Generalen följer med oss dit.
-Där? -Ja, där.
-Nej. -För långt borta.
Följer ni med till Argentina?
Hur kan vi veta det?
Vem talar sanning?
Du talade inte sanning. Jag har aldrig dolt något.
Jag berättade allt om min familj. Du visste att jag jobbade på fabrik.
Du visste att vi var fattiga. Jag trodde vi kom från samma värld.
Men jag älskar dig.
Jag älskar dig mycket, att-
-jag ville glömma vad som skilde oss åt.
Du hade inte litat på en läkarstuderande.
-Och... -Vad då?
-Männen jag var med... -Fattigt, outbildat folk som jag?
Nej, folk som kunde bli fientliga.
Aggressiva.
Men jag var annorlunda.
Inte bättre. Bara annorlunda.
Så är det överallt.
Och det blir värre i ett slutet sällskap som armén.
De andra kvinnorna hade också hatat dig.
Gregory, min älskade.
Vi gör det.
Vi gör som du vill.
Vi åker hem.
Klockor! Vem vill ha en klocka?
Alla får ett armbandsur.
Det finns nog åt alla därhemma.
Le.
Hallå, dr Petrov. Vill ni vara med på bild?
-Gregory! -Natalya?
Släpp henne!
Ta det lugnt, kamrat.
Ställ er i kö.
De som valde att återvända hem, kom inte längre än till Ungern.
General Smyslovsky och resten av männen begav sig till Argentina.
Senare återvände han till Liechtenstein-
-där han dog den 8: e september 1988.